Válečná pietní místa a hroby v obci -právní a politické souvislosti
V poslední době se v České republice komunální politici několikrát ocitli v centru mediální pozornosti v souvislosti s válečnými hroby a pietními místy, která se na území jejich měst a obcí nacházejí. Děje se tak především s ohledem na historické reminiscence, které přesahují do soudobých politických aktivit.

Mezi nejvíce sledované případy patřily diskuse o uložení pozůstatků německých vojáků padlých ve druhé světové válce v Chebu, pietní vzpomínky neonacistů u německých vojenských hrobů v Jihlavě anebo bouřlivé dění kolem památníku padlých sovětských vojáků v Brně - Králově Poli, kde se vedou spory o legitimitě a legalitě umístění symbolu srpu a kladiva, resp. jeho odstranění.
Pojetí válečných hrobů a pietních míst v České republice
Uvedenou problematiku v ČR primárně upravuje zákon č. 122/2004 Sb. ze dne 20. února 2004 o válečných hrobech a pietních místech a o změně zákona č. 256/2001 Sb., o pohřebnictví a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů. Česká republika je rovněž vázána několika mezinárodními smlouvami, které tuto problematiku upravují. Základní závazky vyplývají z ženevských konvencí a jejich dodatkových protokolů. U bilaterálních smluv se může jednat o specializované smlouvy upravující pouze tuto oblast anebo o jednotlivá ustanovení v siřeji zaměřených mezinárodních smlouvách.
Válečným hrobem je podle výše zmíněného zákona místo, kde jsou pohřbeny ostatky osob, které zahynuly v důsledku aktivní účasti ve vojenské operaci nebo v důsledku válečného zajetí, anebo ostatky osob, které zahynuly v důsledku účasti v odboji nebo vojenské operaci v době války. Válečným hrobem může být hrob jednotlivce, hrob hromadný nebo osárium, včetně náhrobků a ostatního hrobového zařízení. Válečným hrobem je rovněž evidované místo s nevyzvednutými ostatky osob zemřelých v souvislosti s válečnou událostí, anebo jiný objekt, který je za válečný hrob považován v souladu s mezinárodní smlouvou, jíž je Česká republika vázána.
Válečným hrobem je pro účely tohoto zákona i pietní místo, kterým se rozumí pamětní deska, pomník, památník nebo obdobný symbol připomínající válečné události a oběti, které zahynuly v důsledku aktivní účasti ve vojenské operaci nebo v důsledku válečného zajetí, anebo oběti osob, které zahynuly v důsledku účasti v odboji nebo vojenské operaci v době války.
Péči o válečný hrob zabezpečuje podle zákona vlastník válečného hrobu (tím je v řadě případů obec), a pokud není znám, vlastník nemovitosti, na které je válečný hrob umístěn. Je-li válečný hrob umístěn mimo pohřebiště, má vlastník nemovitosti nárok na náhradu za omezení užívání nemovitosti. Pokud je vlastníkovi nemovitosti užívání závažným způsobem v důsledku existence válečného hrobu ztíženo, je stát povinen, na základě jeho písemné žádosti, nemovitost nebo její část odkoupit. Náhrady vlastníkům nemovitostí poskytuje ministerstvo.
Přemístění nebo zrušení válečného hrobu a jinou změnu válečného hrobu než jeho údržbu a úpravu může jeho vlastník nebo, pokud není znám, vlastník nemovitosti, na které je válečný hrob umístěn, provést jen na základě jeho písemné žádosti a po písemném souhlasu ministerstva obrany. Nový válečný hrob lze zřídit jen na základě písemné žádosti zřizovatele a po písemném souhlasu vlastníka nemovitosti a ministerstva.
Z hlediska správy vojenských hrobů je důležité, že obecní úřad obce s rozšířenou působností vede evidenci válečných hrobů, které jsou v jeho správním obvodu. Tento úřad informuje příslušný krajský úřad o počtech a o stavu válečných hrobů, které vede v evidenci. Informaci podává do konce června kalendářního roku podle stavu k 31. prosinci předchozího roku.
Krajský úřad vede souhrnnou evidenci válečných hrobů, které jsou v jeho správním obvodu, a koordinuje péči o válečné hroby v rámci kraje. Krajský úřad informuje ministerstvo o počtech a o stavu válečných hrobů, které vede v evidenci. Informaci podává do konce září kalendářního roku podle stavu k 31. prosinci předchozího roku.
Ministerstvo obrany dle zákona č. 122/2004 Sb.:
a)	v případě pochybností rozhoduje o tom, co je válečným hrobem,
b)	koordinuje péči o válečné hroby v České republice a v zahraničí,
c)	vede centrální evidenci válečných hrobů,
d)	poskytuje dotace na péči
o válečné hroby jeho vlastníku, pokud není znám, vlastníku nemovitosti, a to podle zákona č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně některých souvisejících zákonů (rozpočtová pravidla), ve znění pozdějších předpisů.
e)	poskytuje náhradu za omezení
užívání nemovitosti a hradí vý
daje za odkoupení nemovitosti
nebo její části.
Problematické aspekty přítomnosti válečných hrobů a pietních míst
Jak již bylo zmíněno v úvodu, existence válečných pietních hrobů a míst vyvolává i problematické jevy a události, které jsou spojeny s citlivými otázkami české a evropské historie a jejím vnímáním i případným politickým zneužitím v současnosti. Největší kontroverze jsou spjaty s hroby a pietními místy německých a sovětských vojáků padlých v období druhé světové války na českém území. Je třeba mít na paměti, že tyto hroby tvoří sice podstatnou část válečných hrobů v ČR, ale rozhodně nejsou jedinými. Hrobů příslušníků různých armád z různých období i civilních obětí válek je v ČR mnohem větší množství.
U hrobů padlých německých vojáků z II. světové války způsobuje problémy mimořádně negativní vnímání německé okupace z let 1939-1945 u velké části české populace. Tento negativní náhled je přenášen i na padlé německé vojáky a řada lidí nepovažuje za potřebné (či dokonce morálně oprávněné) zřizovat či zachovávat pro tyto padlé vojáky hroby či pietní místa. Projevilo to např. odporem k umístění ostatků pěti a půl tisíce německých vojáků v Chebu, kam byly ostatky svezeny z různých pohřebišť.
K samotnému udržování vojenských hrobů německých vojáků je však ČR právně vázána jak obecnými normami mezinárodního práva, tak především Smlouvou mezi Spolkovou republikou Německo a Českou a Slovenskou Federativní Republikou o dobrém sousedství a přátelské spolupráci z roku 1992 (nástupcem této smlouvy je ČR, což potvrdila i v Česko-německé deklaraci z roku 1997). O německé hroby se v ČR z pověření německého Lidového spolku pro péči o válečné hroby (VDK), což je organizace pověřená německou spolkovou vládou, stará firma Pargent z Ústí nad Labem.
Smlouva mezi ČSFR a SRN nikterak blíže neupravuje vzhled německých válečných hrobů. Hroby však v realitě obsahují tradiční německé vojenské symboly, které nejsou charakteristické pouze pro nacistickou éru (železný kříž), anebo jsou bez symbolů úplně. Občasná trestní oznámení vázaná na samotnou existenci těchto hrobů jako na propagaci nacismu ve smyslu hnutí potlačujícího práva a svobody člověka podle § 260 TrZ proto byly orgány činnými v trestním řízení odkládány jako neopodstatněné.
Otázkou je, jak by bylo hodnoceno případné zobrazení nacistické symboliky na hrobech, především symboliky jednotek Ochranných sborů NSDAP (SS). Přestože tyto jednotky byly označeny jako zlo-činné i norimberským tribunálem, lze si představit, že by na hrobech v ČR legálně tyto symboly prezentovány hypoteticky být mohly, pokud by sloužily čistě jako označení jednotek, odkud padlý voják pocházel.
Pieta totiž podle mého názoru není totožná s podporou, propagací či vyjádřením sympatií k ideám, za něž voják bojoval, resp. s ideovým zázemím vzniku a použití takových jednotek. Muselo by se však jednat o užití bez soudobých propagandistických a podpůrných konotací, výhradně jako historický artefakt.
Vzhledem k tomu, že hroby a pietní místa s takovou symbolikou v ČR nejsou, je tento problém neaktuální. Doplnění takových symbolů či jejich uvedení na nové hroby a pietní místa by již bylo s vysokou pravděpodobností motivováno vazbami na výše zmíněná hnutí. Jako trestné podle § 260 a násl. lze podle autora na základě stávajícího výkladu českého práva posuzovat i to, pokud je soudobými neonacistickými aktivisty přítomnost hrobů německých vojáků využívána k propagaci idejí, k nimž se hlásil režim, za který tito vojáci bojovali. V daném případě se již nejedná pouze o pietu k individuálním vojákům, ale o propagaci a podporu hnutí. Taktéž shromáždění konaná s tímto účelem porušují zákon.

Obdobně lze nahlížet i na využití či zneužití sovětské komunistické symboliky na hrobech a pietních místech vojáků Sovětské armády. Jejich vzhled je upraven i ve zvláštní Dohodě mezi vládou České republiky a vládou Ruské federace o vzájemném udržování válečných hrobů. ČR je zavázána udržovat hroby v poznatelném stavu a v případě protiprávního jednání proti hrobům uvést je do původního stavu. Za stávající situace lze svévolné odstraňování symbolů z pomníků chápat jako protiprávní, ať již v rovině přestup-kového práva nebo (v případě odpovídající škody) práva trestního.
Ze smlouvy však podle mého názoru jednoznačně nevyplývá, že by na pomnících a hrobech musely být umístěny symboly komunistického SSSR. Stávající právní úprava to ale dle mého názoru na druhou stranu ani nevylučuje. Avšak zneužití údajné piety u pomníků a hrobů k podpoře a propagaci takových variant komunismu, které naplňují § 260 TrZ a následující by mělo být posuzováno podle českého práva jako trestné. Je však třeba mít na paměti, že v této podkapitole byly prezentovány právní názory autora tohoto článku. K této konkrétní problematice neexistuje žádná konkrétní judikatura ani závazný výklad, a proto orgány činné v právních řízeních mohou mít názory odlišné.

Obecně lze ve vztahu k existenci válečných hrobů zmínit ještě přestupky, které upravuje zákon č. 122/2004 Sb. Fyzická osoba se dopustí přestupku a právnická osoba nebo fyzická osoba, která je podnikatelem, se dopustí správního deliktu tím, že:
a)	neumožní k válečnému hrobu přístup,
b)	nezabezpečí úpravu válečného hrobu, ač je k tomu podle tohoto zákona povinna, nebo
c)	provede jinou změnu válečného hrobu než jeho úpravu, anebo přemístí nebo zruší válečný hrob bez souhlasu ministerstva.

 Obdobně lze nahlížet i na využití či zneužití sovětské komunistické symboliky na hrobech a pietních místech vojáků Sovětské armády. Jejich vzhled je upraven i ve zvláštní Dohodě mezi vládou České republiky a vládou Ruské federace o vzájemném udržování válečných hrobů. ČR je zavázána udržovat hroby v poznatelném stavu a v případě protiprávního jednání proti hrobům uvést je do původního stavu. Za stávající situace lze svévolné odstraňování symbolů z pomníků chápat jako protiprávní, ať již v rovině přestup-kového práva nebo (v případě odpovídající škody) práva trestního.

Ze smlouvy však podle mého názoru jednoznačně nevyplývá, že by na pomnících a hrobech musely být umístěny symboly komunistického SSSR. Stávající právní úprava to ale dle mého názoru na druhou stranu ani nevylučuje. Avšak zneužití údajné piety u pomníků a hrobů k podpoře a propagaci takových variant komunismu, které naplňují § 260 TrZ a následující by mělo být posuzováno podle českého práva jako trestné. Je však třeba mít na paměti, že v této podkapitole byly prezentovány právní názory autora tohoto článku. K této konkrétní problematice neexistuje žádná konkrétní judikatura ani závazný výklad, a proto orgány činné v právních řízeních mohou mít názory odlišné.
Obecně lze ve vztahu k existenci válečných hrobů zmínit ještě přestupky, které upravuje zákon č. 122/2004 Sb. Fyzická osoba se dopustí přestupku a právnická osoba nebo fyzická osoba, která je podnikatelem, se dopustí správního deliktu tím, že:
d)	neumožní k válečnému hrobu přístup,
e)	nezabezpečí úpravu válečného hrobu, ač je k tomu podle tohoto zákona povinna, nebo
f)	provede jinou změnu válečného hrobu než jeho úpravu, anebo přemístí nebo zruší válečný hrob bez souhlasu ministerstva.

Přestupky a správní delikty projednává pověřený obecní úřad; dopustí-li se správního deliktu obec, je příslušným k jeho projednání krajský úřad.
Jak využít přítomnost válečných hrobů a míst?
Přítomnost válečných hrobů na území obce však není či nemusí být pro obec rozhodně pouze příčinou problémů a starostí. Přes tragické aspekty okolností vzniku těchto hrobů lze jejich existenci vnímat i jako možnost pro pozitivní rozvoj současného obecního života. Je možné je využít pro pedagogické účely i pro širší společenskou osvětu. V této souvislosti lze uvažovat i o spolupráci s různými kluby vojenské historie i soudobými vojenskými a bezpečnostními složkami z ČR i ze zahraničí nebo o spolupráci s organizacemi, které dbají o odkaz pochovaných obětí (samozřejmě pokud se nejedná o extremistické organizace). V rovině mezinárodních vztahů se lze zaměřit i na spolupráci s obcemi, jejichž rodáci jsou v hrobech pohřbeni. Vhodně upravené válečné pietní místo může obecně sloužit občanům obce a jejím návštěvníkům i jako prostor pro vycházky a trávení voleného času, který zde lze využít jak k přemýšlení o smyslu a důsledcích válek, tak i k rozjímaní o věcech s účelem vzniku takového místa zcela nesouvisejících.

Miroslav Mareš
Academia Rerum Civilium - Vysoká škola
politických a sociálních věd, Kolín

Převzato z časopisu insidelg
www.insidelg.cz
12.6.2009
číslo 6, ročník 2

Doporučené zdroje:
Ministerstvo obrany: Péče o válečné hroby a pietní místa, www.valecnehroby.army.cz //
Spolek pro vojenská pietní místa, o.s., www.vets.estranky.cz //
Zdeněk Vališ, Válečné hroby, www.virtually.cz/art-php?art=11022

Památník obětem světové války ve Svojku